Miss Davis? Buzz Gimple. Det er en ære å få treffe deg.
Jaså, Sid har skaffet seg en altmuligmann? Så fint.
Jeg er ikke Sids sekretær. Jeg er agenten din.
Jeg har personlig ansvar for dine daglige oppgaver.
- Hvor gammel er du? - Nesten 23.
Nesten...
Joanie! Du ser henrivende ut! Du kjenner de andre.
- Vil du ha noe å drikke? - Nei, jeg vil gå rett på sak.
Marty... Jeg vil ta med tvillingene til Hellas og Italia i år.
Alle ungdommer bør få oppleve antikken.
- Når passer det? - Ikke i august.
Da er det veldig varmt i Hellas. Ikke sant, gutter?
Jeg vet ikke hva slags tilbud som har kommet inn, -
- så kanskje vi kan ta en titt på dem og planlegge deretter?
- Ingenting? - Ikke akkurat nå.
Men det skal vi endre på.
Jeg burde ikke behøve å nevne at filmen min har snart premiere.
Ja... Jeg vil gjerne ordne noe før filmen har premiere.
En gjesteopptreden i "Perry Mason" eller teatermiddag? Det er in nå.
- Du har ikke fått noen tilbud. - Hvordan er det mulig?
Jeg spiller hovedrollen i en storfilm-
- som har premiere på 400 kinoer om bare noen få uker.
Og det gleder vi oss stort til! Ikke sant, gutter?
Jeg har gjort mitt, Marty. Jeg fikk en fot inn igjen.
Jeg fant et prosjekt og holdt ut med den fæle kvinnen i flere måneder.
Mens jeg led meg gjennom alt det, -
-hva gjorde William Morris for meg?
Ingenting er endret. Det fins lite for modne skuespillerinner.
- Du har hørt at filmen er elendig. - Man skal ikke høre på sladder.
- Alle håper på fiaskoer. - Hva sier de?
Tja...
Det sies at ikke engang politiet vil ha deg og Crawford etter dette.
De sier at dere har kastet bort siste rest av karrierene på en B-film.
Jeg forstår.
Det forklarer hvorfor jeg har blitt forvist til juniorligaen.
Ikke gi opp håpet, miss Davis.
I verste fall blir filmen en kalkun, og folk glemmer den.
Du kommer tilbake.
- Etter premieren hagler tilbudene. - Da tar vi hånd om dem.
Faen ta deg, Marty.
Hvis jeg må lete opp egne prosjekter-
- og vente på at dere skal ta hånd om tilbud jeg får, -
- ser jeg ikke poenget med å ha en agent eller et rom med agenter.
Dere har sparken!
Hei, Buzz. Du har mistet en klient.
- Har noen dødd? - Ingen person, bare din troverdighet.
Side sju.
Trebarnsmor. 30 års erfaring innen spillefilm.
Ønsker fast arbeid i Hollywood. Referanser sendes ved forespørsel.
Du må høre.
Jeg har fått deg til å sløse bort hele livet ditt, -
- i troen på at du gjorde meg handikappet.
Veldig bra, Mike. Man ser ikke forskjell på strand og scene.
- Takk. Hva sier du, sjef? - Ja... Vi beholder det.
Gjør alt klart for forhåndsvisningen på lørdag.
- Vet du hvor det blir? - Enten i Pedro eller i Long Beach.
- Er det langt nok unna? - Begge er havnebyer.
Jeg kan flykte på en fraktebåt.
Ruller filmen fremdeles? Dere høres ut som to gamle kjerringer.
Hvorfor oppfører alle seg som om filmen er elendig?
Hører du pipelyden? Det er en kalkun som lander på 400 kinoer.
- Jeg er ikke enig. - Bare tenåringer går på kino.
Ingen under 35 vet engang hvem disse damene er.
Der tar du feil. Denne gangen får vi hjelp av TV.
Dagens unger har sett Crawford og Davis' filmer på søndagene.
De kjenner dem igjen.
Og man sa det samme om Gloria Swanson for 10 år siden.
"Sunset Boulevard" hadde Bill Holden. Det er ikke det samme.
- Hva har du der? - Et manus.
- Jeg kan ikke tenke på det neste nå. - Nei, naturligvis ikke.
Kanskje det ikke blir noe mer.
- Skal du se henrettelsen på lørdag? - Den vil jeg ikke gå glipp av.
Jeg sier det ikke ofte nok, men jeg ville ikke klart meg uten deg.
Du har rett i begge deler.
Gå nå, drikk deg full.
Vi må nok selge huset, Harriet.
- Er du bekymret for filmen? - Jeg har nok gjort en feilvurdering.
Jeg ville bli ferdig og ha kontroll. Men nå har vi knapt hodet over vann.
Flopper filmen, er løpet kjørt.
- Er den ikke bra? - Jeg vet faktisk ikke lenger.
Det var jo et sjansespill. Da får vi vel selge huset.
- Hva med barna? - Vi kan selge dem også.
Men vi får nok mer for huset.
Du trenger ikke å gå ned med skipet. Du kan skille deg før lørdag.
Jeg er ikke dum. Jeg venter på den neste hiten din.
Greit, så du blir når det går dårlig, -
- men hvis det går bra, ringer du en advokat?
Prøv å ikke bekymre deg. Du blir alltid sånn før en forhåndsvisning.
- Mamacita... - Miss Crawford er ute.
Bra. Får jeg komme inn?
Den heter "The Black Slipper" og er skrevet kun for Joan.
Hun er en koreograf som blir falskt anklaget for å ha dyttet en danser.
Hun blir innelåst for drap og plaget av tøffe damer i fengsel.
Så bevises hennes uskyld, og hun føres fra cella-
- for å danse den døde jentas rolle på scenen.
Den handler om menneskets ukuelige vilje.
Du vil legge igjen manuset til miss Crawford.
Du er Joans høyre hånd. Jeg vet hva det betyr, for jeg er en sånn selv.
Du vet hvordan man får Joan med på det.
Jeg vil ha ditt råd om hvordan jeg skal gå fram.
- Akkurat. Skal Mr. Aldrich regissere? - Nei.
- Hvem er involvert? - Jeg.
Jeg har skrevet det, og jeg vil regissere.
Jeg vet at det ikke finnes mange kvinnelige regissører.
Bare en håndfull jenter har klart å overtale studioene.
Du synes at jeg er gal.
- Det er en fantastisk idé. - Synes du?
Dette er Amerika. Ingen får si at du er gal.
I Werdhol vet man hvordan man må leve når man blir født.
En skomakers barn må lage sko. Ei jente må bli mor.
Her bestemmer man selv. Man kan bli hva man vil.
Jeg skal legge fram saken din for miss Joan.
Miss Crawford! Du kommer tidlig og ser henrivende ut!
Takk! Vi skal til Long Beach for å se en ny spillefilm i kveld.
- Har "Baby Doll" premiere i kveld? - "Baby Jane."
Nei, det er ingen premiere, bare en forhåndsvisning.
Med stjernene på plass!
Kollegaen min ville heller besøke datteren sin i Maine.
Jeg tror at miss Davis ante nederlag og flyktet.
Men ikke jeg. Hvordan det enn går, kommer jeg i tide-
- og promoterer produktet. Pepsi Cola eller en ny film.
Michael er servitøren deres i kveld.
- Ser de på fortsatt? - Hvem?
Alle sammen.
- Ja. - De kjenner lukten av blod.
- De smiler. - Selvsagt smiler de.
"Jeg kan smile og drepe mens jeg smiler."
Sjakaler. Det er som 1937 igjen.
- Da Hitler gikk inn i Østerrike. - Da de sa jeg var giftig for kinoene.
Jeg kunne ikke engang bli arrestert i denne jævla byen.
Men jeg var ung den gang.
Da hadde jeg tid til å kjempe meg opp til toppen igjen. Men ikke nå.
"Baby Jane" var min siste sjanse.
Kanskje ikke. Jeg leste et vakkert manus i dag med en rolle til deg.
- Pauline kom innom med det. - Hvem er Pauline?
Du har møtt henne over 50 ganger. Hun jobber for Mr. Aldrich.
Har Bob et nytt manus? Hvorfor har du ikke sagt det?
Ikke Mr. Aldrich. Miss Pauline. Hun skrev det.
- Men Bob skal regissere? - Nei.
Hun ville regissere, og du skulle spille hovedrollen.
Herregud...
En kvinnelig regissør. Da er det virkelig over.
Beholderne er vel merket riktig?
Ved "Kiss Me Deadly" ble de forvekslet.
- Atombomben gikk av i andre akt. - Her kommer vel undergangen i første.
Spis det jævla smørbrødet ditt.
Nå gjelder det, Mamacita.
Ja vel, Blanche Hudson! Den heidundrende filmstjernen!
Din forbanna skuespillerinne...!
Du skal aldri selge huset, Blanche.
Du skal aldri forlate det heller.
- De elsket den, Mamacita! - De elsker deg, miss Joan.
Det blir vanskelig å skjule inntektene denne gangen.
Det er Joan Crawford!
Det er henne!
Takk.
- Likte du filmen? - Ja.
Takk for at dere kom.
Bravo!
- Ha det gøy! Forestillingen er flott. - Det er alltid moro med en hit.
Herregud...
"Miss Crawford er en smilende bløff man ikke klarer å føle noe for."
"Den gale søsteren kjeder seg i hjel av henne."
Du leser jo New York Times. Det er én kritikk, Joan.
- De andre er bra. - Ja, fantastiske.
Men alle handler om henne! Hør...
"En fantastisk tour-de-force." "Et dristig og nakent portrett."
- "Blikket festes på miss Davis." - Kritikerne liker henne. Hva så?
Publikum liker deg. Det er deg de heier på, ikke henne.
Jeg trodde faktisk at filmen skulle floppe, Hedda.
At den skulle bli min død.
Men dette er enda verre, som om jeg ikke var med i filmen.
- Det snakkes om nominasjoner... - Dere blir nominerte begge to.
Det tror du vel ikke?
De ville ikke våge å nominere henne og ikke deg.
Hun spiller riktignok en gærning, men du spiller en krøpling!
Vi bryter rekordene, Bobby!
- Filmen går ganske bra. - Ganske bra?
- "Baby Jane" er USAs nummer én! - Snarere nummer åtte så langt i år.
Med tanke på utgiftene, ligger den først. Sett deg.
Hva er det jeg hører fra agenten din?
- Liker du ikke manusene mine? - Alle er "Baby Jane" i reprise.
Det er et vinnende konsept.
Det var én film, og de to damene ble nesten min død.
Jeg vil gjøre noe mindre farlig. Som en krigsfilm eller en western.
De kan du overlate til John Ford.
Når det gjelder to damer som slåss, kommer du til din rett.
Nei, Jack. Ingen flere B-filmer. Jeg er i stand til mye mer.
Jeg er tilbake og vil vise hva jeg kan.
- Et mesterverk en Oscar verdig? - Hvorfor ikke?
Det kommer aldri til å skje. Jeg mener...
Tror du at du plutselig har blitt en stjerneregissør?
Du er en svenn. Du hører B-listen til.
Ikke innbill deg noe. Du er ingen Michelangelo.
Du er degoen som jobber på flisefabrikken.
Vi trenger flisene.
Selv dusten på flisefabrikken har drømmer.
Drømmer er selvbedrag. Akkurat nå er du rammet av det.
Du skal jobbe med neste manus jeg gir deg.
Takk for at jeg fikk lage "Baby Jane". Jeg setter pris på det.
Men jeg er ferdig med skrekk og aldrende skuespillere.
Jeg sier ikke ja til noe som ikke utfordrer meg.
Greit, som du vil. Gå og bli utfordret.
Men når neste film flopper, så kommer du tilbake.
Og vet du hva? Jeg svarer nok på samtalen.
Vet du hvorfor?
Jeg er svak for tapere. Veldig svak.
Kom inn.
Miss Pauline.
Hei, Pauline. Nei, bli her, Mamacita.
Denne haugen skal til veldedighet. Men alt det kan du henge inn igjen.
- Har du vårrengjøring? - Takk for at du kom hit.
Takk for at du inviterte meg. Og gratulerer med "Baby Jane".
Man kan ikke få bedre anmeldelser.
Fansen vet om en film er suksessfull, ikke kritikerne.
Jeg ville takke deg for at du viste meg dette.
Jeg var høflig nok til ikke å lese det.
Jeg vil ikke gi min mening om noe jeg ikke akter å gjøre.
Du burde revurdere det.
Jeg vet at det er uvanlig med en kvinnelig regissør, -
- men det har skjedd før. Tenk på damene som hersket i stumfilmtiden.
Hvor er de nå?
Hva tror du forhindret bølgen av kvinnelige regissører?
- Jeg vet ikke. - Det vet jeg. Penger.
Det begynte å handle om penger.
Stumfilmene var billige, -
- og en produsent trakk på skuldrene av ei jente som sto bak kameraet.
Men når studioene fikk makten, fikk kvinnene de feminine jobbene.
Kostymer, kontinuitet.
Regissører trengte utholdenhet, lederskap og økonomisk ansvar.
Så mennene overtok, og resultatet ble ikke dårlig.
Jeg trenger bare min første sjanse, miss Crawford.
Menn ansettes etter potensiale, men kvinner trenger erfaring.
Jeg avviser deg ikke fordi du er kvinne.
Jeg avviser deg fordi du er ukjent.
Og så sent i karrieren min-
- kan jeg ikke ta risikoen med å stole på en ukjent person.
Jeg har veldig få sjanser igjen.
Og min siste sjanse skal ikke bli din første.
Jeg håper at du forstår det.
Unnskyld at jeg kastet bort tiden din.
Pauline...
Tenk på hvor heldig du er som får jobbe med Hollywoods beste.
Hvis noen ser at du krever for mye, kan du virke utakknemlig.
Takk for rådet.
For en sensasjon!
"Jentefilmer" hadde vært umoderne i ganske lang tid.
Filmen som dro inn mest penger det året var "Lawrence av Arabia."
Det fantes nok ikke engang en kvinnelig kamel i den!
At to kvinnelige stjerner plutselig hadde-
- den mest suksessfulle filmen på kino blant de unge...
Det tydet på en forandring.
Vi trodde at vi skulle få jobbe igjen, med flere jentefilmer.
- Men slik ble det ikke. - Nei, for faen.
Studioene trodde det var tilfeldig.
Det tror de alltid når en film med jenter lykkes på kinoene.
- Og likevel gjør de ofte det! - "Baby Jane" var heit.
Men Joan følte seg frosset ut.
Hun gjorde som alle skuespillere siden Euripides: Tok til flasken.
Mener du altså at Joan Crawford var alkoholiker?
Det er ikke jeg som mener det. Joan sa det selv.
"Stjernens to forbannelser er alkoholismen og ensomheten."
Kan du forklare hva det betyr?
Man opplever fantastiske topper som stjerne.
- I rollen får man forelske seg. - Man får være glamorøs.
Man får si hva man føler.
Det er en konstant rus.
Men hvis man ikke har suksess, eller hvis andre har det, -
-så blir det veldig stille.
Man hører tvilens stemmer.
Men hvis man tar til flasken, begynner festen igjen.
Smerten forsvinner.
Hent henne.
Har man sett! Det er jo Jack.
Hvorfor vil du ikke promotere filmen? Herregud, Joan...
Jeg har allerede annonsert at dere to skal turnere.
Jeg akter ikke å reise med den kvinnen.
Hvorfor skal jeg promotere filmen når du ikke gjør det samme for meg?
Jeg vet at du har drevet kampanje for Davis som Beste skuespiller.
Ja, for både henne og deg.
Du må komme over det. Det er din største suksess på årevis, -
- men i stedet for å utnytte det, sitter du her og pimper.
- Jeg pimper ikke! - Jo, kl. 11 på formiddagen.
Jack... Jeg trenger støtten din.
Hvis hun blir nominert, men ikke jeg, vet jeg ikke hva jeg gjør.
Du må jobbe like hardt for meg som du gjør for henne.
Greit, slutt nå!
- Hold kjeft! - Slutt!
Det var ikke søtt når du var 45, og det er det ikke nå heller. Slutt.
Vet du hva? Du har aldri støttet meg.
I alle år har du ment at Davis hadde mer talent enn meg.
Det har hun. Hun er en mye bedre skuespiller.
Men du har en pen rumpe og puppene dine henger ikke.
- Ut av huset mitt. - Greit.
Du trenger ikke bli med på turnéen.
Men når nominasjonene annonseres, skal du hilse pent og suge pikk, -
-selv om du ikke er nominert selv.
For hver statuett filmen får, tjener vi en million dollar ekstra.
Og du har en andel i filmen. Det er ditt jævla ansvar!
Drittsekk!
Stakkars Joan...
Det virket vanskeligere for henne å takle suksess enn nederlag.
Men Bette... Hun hadde ikke hatt noen hit på flere år.
Og etter så lang tid skulle hun nyte det.
Hvor er søsteren din, Bette? Hvor er Joan Crawford?
På stranden. Død!
For første gang noensinne så Bette ut til å nyte publikum.
Hun omfavnet det å være stjerne.
Og den følelsen skulle hun holde fast ved, -
- for hun visste at den kanskje aldri kom tilbake.
Hvordan føles det å være så fortreffelig?
Sier de at jeg er det nå?
Du og motspilleren din skal være mer populære blant de unge enn Fabian.
Da får de sende fanposten til Jack Warner på Warner Brothers.
Han ville ikke lage filmen.
- Vet du hva han sa først? - Nei.
Han ikke ville gi det grann for to gamle kjerringer.
Kan du tenke deg det?
Men vi viste at det er mye liv igjen i de to gamle kjerringene.
Hallo?
- Så du gadd endelig å svare? - Jeg kom nettopp inn... Joan?
Vær så snill og slutt å kalle meg for "en gammel kjerring".
Ellers går jeg til advokaten. Det er bakvasking.
Og det skader min mulighet til å skaffe jobb i framtiden.
Det eneste som skader mulighetene dine er en slurk vodka.
Jeg synes synd på deg, Joan.
- På meg? - Ja.
Vi har blitt en hit, men du kan ikke nyte det.
- Du har nytt nok for oss begge. - Halvparten av suksessen er din.
Da ville jeg satt pris på om du nøt den halvparten så mye.
Patetiske, gamle fyllik.
Sinatras komiske bidrag til westernfilmen.
- Han vil skrive om halvparten. - Du må nok knipse med fingrene.
- Gid han kjører seg bort i ørkenen. - Ta en pause.
- "The Black Slipper." - Jeg skrev det til Joan.
- Når fanden rakk du det? - Bryr man seg, står man opp tidlig.
- Jeg visste ikke at du skrev. - Jeg regisserer også.
- Jeg tror det iallfall... Ja. - Jeg henger ikke med.
Jeg skrev det for å få en film å regissere.
Du kunne ikke ha laget "Baby Jane" uten meg.
Jeg kan forberede en film og skjøtte et studio, og jeg er god til det.
Jeg har vært der hver dag og taklet et lass av katastrofer.
- Jeg har selvsagt mer å lære... - Rolig, du må ikke overtale meg.
Du har et uklanderlig blikk og taklet de gamle damene som en løvetemmer.
Alt annet kan du lese deg til.
- Vil du lese og vurdere det? - Hvorfor virker du så overrasket?
Enkelte menn misliker tanken på en kvinne i en sjefsstilling.
Jaså? Hvilke menn?
Å, kompisene på aldershjemmet? Det er en ny verden, Pauline.
Takk, Bob. Dette glemmer jeg ikke.
Siden du bestemmer nå, -
- kan du fortelle Sinatra hvor han kan stikke opp dette.
Sjef...?
Du stoler visst ikke på kvinner.
Hvorfor stoler du ikke på folk? Gå tilbake til den flotte festen din!
Jeg trenger deg ikke! Ut!
Det går bra. Jeg har bare mistet en klient.
- God natt, tøffen. - Kutt!
Nå tar vi lunsj! Én time.
Hva gjør denne store fisken i min lille dam?
- Hvordan går det, Bette? - Jeg jobber med TV.
- Be meg ut på en dyr restaurant. - Det skal bli.
Jeg har noe til deg. Åpne den.
Billett nummer én million solgt for "Baby Jane".
Så herlig! Håper at jeg ikke blir nødt til å pantsette den.
- Jeg så annonsen din. - Det var bare en spøk.
Jeg vet at det skal virke slik, men jeg vet bedre.
Jeg fikk panikk da alle trodde at filmen skulle floppe.
- Men det gjorde den ikke. - Nei.
- Men jeg får likevel ingen jobb. - Du er jo med i "Perry Mason"!
- TV! - Det er ikke noe galt med det.
Sier du, som skal lage en western med Sinatra og Dean Martin.
Du har rett. Det er en skam at du og Joan ikke får æren for dette.
Dere burde drukne i tilbud.
Byen er en gutteklubb, og guttene er ikke høflige.
De holder ikke opp døren. Jeg må sparke den opp, som vanlig.
Jeg har funnet et manus som jeg vil at du skal regissere.
- Den handler om to søstre. - Nei, ikke dere to igjen.
- Crawford får ikke være med. - Hvem skal være motspilleren din?
- Jeg. De er tvillinger. - Har du ikke gjort det før?
I 1946 i "A Stolen Life", men teknologien har gått framover.
Det er nok ikke lurt av oss å gjenta oss selv.
Jeg skjønner. Glem at jeg spurte.
Jeg er glad for at lykken har snudd for deg.
Og jeg er glad for at noen får æren for suksessen vår.
Nå kan du dra av sted og lage stor westernfilm med gutta.
Jeg har fått et askebeger.
Du får mer enn det. Du blir nominert til en Oscar.
- Og hvis jeg taper? - Det gjør du ikke.
En nominasjon holder ikke for meg.
Jeg har bevist at jeg kan gjennomføre en ordentlig premiere.
- Hvis tilbudene ikke kommer nå... - Det gjør de.
Ellers lover jeg å personlig skrive en ny hit til deg.
Ja... Det sa Mankiewicz også da jeg tapte for "Alt om Eva".
Jeg venter fortsatt.
Sånn!
Frank! Noen kostymeforslag er ikke så praktiske.
- Semskede sko, gullplastrong... - Gullplastrong i silke.
Flosshatt og smoking til slagsmålet? Vi er jo i ville vesten.
Tenk på støvet.
Tobakksspyttet flyr, og det er hestemøkk i gatene.
- Zack Thomas går ikke i hestemøkk. - Se på side 33.
Fifi skal pusse skoene dine. Og Anita Ekberg skal barbere deg på side 108.
Gå til klubben og ta deg en drink. Du får snart infarkt.
Zack Thomas vil ha tilbake pengene fra Joe Jarrett. Det er filmen.
Hvis Zack får fotmassasje, hvordan skal man forstå hva som driver ham?
Folk vet hva jeg vil ha, og de vet at jeg får det.
Hit med en fyrstikk.
Hva skal vi gjøre med Jarrett og gamblingbåten hans, Zack?
Du gir meg ikke mye til valg. Nå har han kairettigheter.
Men slapp av, Harv. Han skal stenge under åpningen.
Jeg håper det...
Iblant tror jeg ikke at jeg orker denne jobben...
Ordet er "pågangsmot", Harv.
Kutt! Du ser inn i kameraet, Frank.
- Jeg later som om det er et speil. - Se til den ene siden!
- Alle vil se Sinatras blå øyne. - Nå er du Zack Thomas.
Det er ikke scenen på The Sands, det er en saloon i Galveston.
Hør her, Frank...
Filmen kan vise rivaliseringen og grådigheten som siviliserte Vesten.
Den handler om pupper og slåsskamp, og at jeg ser kul ut.
Jeg orker ikke å krangle. Vi begynner på nytt fra "ikke noe valg".
Greit, sett i gang.
Og... vær så god!
- En hval raper i øret på meg! - Det er karakteren, Mr. Sinatra.
- Hvem spurte deg? - Kutt ut! Konsentrasjon.
Begynn på nytt, kameraet ruller.
En gang til. Vær så god.
- "Du gir meg ikke..." - Jeg vet det, di dumme hurpe!
Nå går du for langt!
Hvem faen tror du at du er? Du er et null.
Jeg skal få deg halshugd og begravd i ørkenen, din svette ape.
De markerer ikke engang graven din, og ingen merker at du er borte!
Da tar vi lunsj! En time!
- Warner vil treffe deg. - Hvorfor er jeg lettet over det?
Her er Sinatras endringer. Legg dem i en slags orden.
- Jeg beklager. Går det bra? - Ja.
Sofaen.
Ikke vær nervøs, Bob.
Du er her fordi jeg mislikte måten vi avsluttet på sist.
Jeg vil beklage for de tøffe og fornærmende ordene mine.
Unnskyld. Jeg var såret, følte meg avvist og glefset til deg.
- Det går bra. - Nei, det gjør det ikke.
Selv om jeg skapte Bob Aldrichs suksess, må han ikke adlyde meg.
Du er vel ingen puddel, Bob?
- Du er din egen mann. - Takk, jeg setter pris på det.
- Jeg håper at vi kan være venner. - Ja visst, hvorfor ikke?
Jeg har hørt at Sinatra-klippene er uutholdelige.
Det ordner seg.
Jeg har også hørt at han behandler deg som en toalettvakt.
Jeg ville ikke si at vi har gjensidig respekt for hverandre.
Du kan ikke skjule det for meg. Jeg hører at lukkemuskelen din er spent.
- Jeg sa at det ville bli sånn. - Jeg vet at dette gleder deg.
Men jeg jobbet hardt med det manuset!
Og det solbrente "mannebarnet" ødelegger det.
Ja, jeg har hørt det.
- Hva er det? - En gave. Til min gode venn, Bob.
Nye, uforstyrrede rettigheter. Flere historier om gamle kjerringer.
Hør nå... Velg en og gå til Bette.
Som en bonus lanserer jeg din elendige Sinatra-western.
Hvem andre ville gjort det?
Av gårde med deg. Jeg skal skrive. Jeg jobber med selvbiografien min.
Hva skal jeg kalle den? Kanskje "En showmanns liv"?
- Det høres bra ut. - Ja, ikke sant?
Lykke til på mandag. Generelt sett, med "Baby Jane".
Den får sikkert noe, men du kan bli utelatt.
Ikke ta det personlig, men du er ikke en sånn som får anerkjennelse.
Vi ses!
- Kan jeg spørre om noe, Jack? - Selvsagt!
- Vær ærlig mot meg. - Jeg er aldri noe annet.
Tror du at jeg har potensiale til å gjøre noe stort?
Nei.
- Hent Frank. - Han har fløyet til New York.
- Hva? - Vi skulle filme rundt ham.
- Hva er dette? - Sinatras notater. Brenn dem.
Det er manuset jeg slet med. Du brukte det til notatark.
- Har du engang lest det? - Jeg trengte noe å skrive på.
- Du ba meg nettopp å brenne det. - Pauline!
Jeg holder på å drukne, men du ber meg om å flytte fjell.
Om så tidspunktet ikke var så dårlig, kan jeg ikke utrette mirakler.
Ingen lar en kvinne regissere. Du fantaserer.
Jobb for meg her i virkeligheten, eller slutt.
Jeg har verken tid eller energi til å dulle med en sanger og deg!
Et stykke hver. Eple, pekannøtt og krem.
Med to Pepsi Cola.
Vi kan like godt utvikle diabetes.
Miss Joan forbyr søtsaker. Hun sier at sukker er farlig.
Jeg nyter det når jeg kan. Gi meg regningen.
Du trenger ikke å betale, Mamacita. Jeg trenger ikke trøst.
Mamma kastet bort hele livet på å gi oss grytestek på fat-
- og stryke pappas boxershorts. Det er ikke noe galt med husarbeid.
Men jeg tror at Joan har rett.
Jeg har det bra hos Bob og kan ikke kaste det bort på en drøm.
- Jeg må leve i virkeligheten. - Men den forandrer seg.
Når miss Joan er bakfull, tar jeg med tvillingene til biblioteket.
Jeg leser om landet mitt.
Jeg leser almanakken, atlaset og folketellingsrapporten.
Har du revet det ut av biblioteksbøker?
Dette er kjønnsfordelingen i USA.
- Hvor mange flere menn i 1910? - 2,7 millioner.
- Og i 1940? - 0,5 millioner.
Og nå er vi flere. Over en million fler.
- Er mennene i ferd med å utryddes? - De blir en minoritet.
Mennene innvandret først. I Vesten var det bare menn.
Det forklarer summen i 1910.
Men menn lever kortere, for de er svakere. Og mange dør i krig.
Det forklarer nedgangen.
Folketellingsprognose: I 1970 er det seks millioner flere kvinner.
Da utgjør de 52 prosent av befolkningen. Vet du hva det betyr?
Mange enslige jenter?
Studioene må lage halvparten av filmene om kvinner, med kvinner.
Det er økonomisk fornuftig.
Opp med haka. Din tid kommer.
Mamacita...
Du tenker virkelig på helheten.
Mamacita?
Miss Joan?
Du skremte meg, Mamacita.
Hva foregår? Du skulle vekke meg halv seks.
De annonserer Oscarnominasjonene i dag.
Miss Joan...
Jeg vil at du skal sette deg ned.
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com